Maneten: Aktivitet i immunsystemet. Grönskimrande bioplasma...
Extremt snabb reaktion.
28 Februari, 1965.
Jag har för avsikt att skapa mänsklig regenerering.
Regenerering är lika med odödlighet.
Test av sjögurkor av gett en tilltagande hårdhet av vävnaden.
Redo att påbörja tester på primater...
Apan död efter 6 minuter. Test av giftgas misslyckat.
Identifiering av djurart som neutraliserar gifter.
Ödla: Högst resistens mot gifter.
Ökenbas, 1966.
Det finns inget sätt att skydda sig mot alla fiender.
Istället kan jag skapa superimmunförsvar genom att förbättra cellernas förmåga.
Jag vet vad du vill. Men att manipulera immunförsvaret är både farligt och dumt.
Det har presidentens rådgivare klargjort.
Inga tester på människor.
25 Juni, 1967.
David, jag har glada nyheter.
Jag är med barn.
Genetisk överföring.
Vad har förts vidare?
Vad har vi här, Bruce?
Titta, en dinosaurie.
Mig skrämmer du inte.
...bekräftat mina värsta farhågor.
...hitta ett botemedel.
Bruce, du har gjort illa dig!
Jack slog honom med en pinne.
Han slog inte tillbaka utan stod bara där, darrandes.
Vad konstigt att han var helt tyst.
Vilket annat barn som helst hade grinat.
Det är precis likt Bruce. Han är så...
...inåtvänd.
Proverna som vi hittade i ditt labb var människoblod.
Du har brutit mot orderna.
Ni hade ingen rätt att snoka.
-Det är mina saker. -Fel, det är regeringens saker.
Och du är borta från projektet.
Lystring, all personal! Automatisk nedstängning av byggnaden är påbörjad.
Gammakontamination påbörjas om 30 minuter.
Omedelbar evakuering!
Edith.
-David, vad är det som pågår? -Jag ska hjälpa dig.
Bruce, stanna här!
Vad gör du?
David, sluta!
Vakna upp!
Ännu en mardröm?
Jag vet inte. Jag kommer inte ihåg.
Hej, mamma.
Redan iväg till gymnasiet. Jag kommer att sakna dig.
Jag kommer att sakna dig också.
Snälla, kom hit.
Titta på dig. Snart en framgångsrik forskare.
Kanske det. Vem vet vad som händer.
Jag gör det.
Det är något inom dig. Något väldigt speciellt.
Någon sorts storhet, som du en dag kommer att dela med resten av världen.
Berkleys Institution för Nukleär Bioteknik.
...säkerheten måste... -God morgon, dr. Krensler.
Säkerheten måste höjas. På ett ställe som detta kan man inte vara för säker.
Bruce, det är en stor dag. Har du sovit?
-Hyfsat. Är Betty här? -Hon är här någonstans.
-Att se dig i den där häftiga hjälmen... -Har du något emot min hjälm?
Du ser ut som en nörd. Till och med runt de andra forskarna.
Bar du hjälmen när hon dumpade dig?
Den skyddar min väldigt viktiga hjärna, Harper.
Gå och gör i ordning proverna.
-Hej, där är du ju. -Hej, Betty.
-Jag hatar dom. -Vilka hatar vi?
Granskningsnämnden. Vi måste göra en presentation på Tisdag.
Och du ska göra den med mig.
Borde jag verkligen det.
Ja, du är suverän på sådant.
Börja prata om mikrober och nanorobotar så låter du nästan passionerad.
Förlåt. Det var oförskämt.
Det är svårt att arbeta tillsammans efter att ha varit så...
...nära varandra.
Var vi nära varandra?
Om jag bara kunde vara mer...
...glöm det. Det är bara...
Sluta. Det är inte ditt fel.
Det är en biprodukt av min oförklarliga fixering av känslomässigt distanserade män.
Vi kommer över det.
-Vad bra för dig. -Jag är stressad av granskningen.
Om vi inte får imponerande resultat idag får vi bekymmer på Tisdag.
Då får vi se till att vara imponerande.
-Harper? -Jag är redo.
Då kör vi.
Hur ser det ut?
Allt ser grönt ut. Nedräkningen är påbörjad.
"SPRID NANOROBOTAR"
Nanorobotarna spridda.
4 sekunder.
Samtliga nanorobotar spridda.
Släpp lös gammastrålningen.
Gammaexponering.
Nanorobotarna är aktiva.
-Nanorobotarna kopierar celler av vatten. -Det fungerar.
Cellrekonstrukturering till borttagen vävnad utförd.
Aktiviteten hos nanorobotarna är instabil.
Vill du säga till Granskningsnämnden att vi funnit en helt ny metod-
-att få grodor att explodera.
Nej, det finns säkert en marknad för det. Tänk om det blir en farsot.
Hur många öl har du druckit?
Tänk om det börjar falla grodor från himlen.
Vem skulle dom komma till?
Vi skulle bli utskrattade.
Du skulle göra vilka föräldrar som helst stolta.
Det tror jag säkert.
Dom ville faktiskt att jag skulle bli forskare.
Jag menar dina biologiska föräldrar.
Det för vi aldrig svaret på.
Jag förstår inte varför du inte vill veta något om dom.
Dom är döda. Dom dog innan jag minns något.
Varför ska du alltid ta upp det här?
Jag vet inte.
Jag tror att det är mer med dig än du visar.
Det kan i alla fall inte vara mindre.
Så nu är vi inne på det igen. Bra jobbat.
-Glenn. -Hej.
Vad har hänt med din uniform?
Jag bytte. Jag arbetar fortfarande för din pappa, men...
...det är ett väldigt intressant arbete, och...
...jag kan inte klaga på lönen.
Jag är chef för alla labb på basen nu.
Du ser ut att må bra.
Vad vi hade det bra under skoltiden.
Så, hur går arbetet?
Vad vill du?
Okej, jag ska gå rakt på sak.
Jag har hört intressanta saker om ert arbete här.
Er lilla molekylmaskin har några otroliga tillämpningar.
Vad sägs om att komma och arbeta för Atheon?
Du får tiodubbla lönen jämfört med nu. Och en del av patenten.
Du behöver bara säga "ordet".
Två ord: Ta dörren.
General.
Kom in.
Talbot ville att ni skulle se dessa.
Det är angående ett labb som Atheon har planer på att köpa upp.
Varför går det genom mig.
Det har med er dotter att göra.
Vart är Benny? Har han inte nattskiftet längre?
Benny är död. Jag är den nya killen.
-Trevligt att råkas. -Detsamma.
-Vi tar ett till. -Nej, stanna här.
-Jag är ändå så trött. -Ja, men du är jättevacker.
Vad är det?
Det är dom här drömmarna som jag har.
Dom är fruktansvärda.
Berätta om drömmarna.
Dom börjar...
...dom börjar med ett minne. Jag tror att det är mitt första minne.
Det är en bild jag har från när jag var runt två år.
Tror du att det bara är en dröm?
Nej, jag tror att det är något som hände när jag bodde på en ökenbas med min far.
Hur som helst...
...drömmen fortsätter, och...
...plötsligt är jag ensam.
Det är fruktansvärt. Du vet att jag aldrig skulle göra dig illa.
Hej, på dig.
Vad heter du, raring?
Vad heter du?
Det är lugnt.
C...T...G...A...G
Bruce.
Min Bruce.
God morgon. Glenn kom förbi.
-Vad gör han här? -Hej, dr. Krensler-
-vi har aldrig fått chansen att hälsa ordentligt.
Det beror på att jag inte vill lära känna dig.
-Så, lämna oss. -Det är lugnt.
Låt mig ge dig ett råd.
Det är en tunn linje mellan ett vänligt erbjudande och ett fientligt övertagande.
Jag har gjort min hemläxa. Arbetet ni gjort här är brännhett.
Tänk! Soldater med inbyggd teknologi som gör att dom automatiskt helar sig själva.
En teknik som bara vi har tillgång till.
Det är en bra affär.
Det är inte vad vi gör här. Vi gör basforskningen, för alla.
En dag ska jag skriva en bok.
Jag ska kalla den: "När idiotiska ideal drabbar smarta, fattiga forskare."
Du kommer att höra från mig igen.
-Angående Glenn, jag är... -Det är inget att prata om.
Jag ville bara säga att du inte ska oroa dig. Jag tar hand om honom.
Hur?
Jag ska ringa min far.
Och be honom att sluta pressa oss.
Har inte ni slutat att prata med varandra?
Nu har jag ju något att prata med honom om.
Jag tror det har blivit kortslutning här. Vill ni kolla upp det?
Okej, jag kommer.
Gammastrålningen är för hög!
Jag kan inte stoppa den!
Hopper, stick ut!
Gör det inte!
Hur är det med Hopper?
Han mår bra. Du räddade honom.
Men jag tror inte att han kommer tillbaka till labbet på ett tag.
Jag kan inte förstår hur detta är möjligt.
Du borde vara död.
Dom fungerade. Nanorobotarna.
Jag mår toppen. Jag mår...
...dom måste ha lagat mig.
Dom har dödat allt som dom har kommit i kontakt med.
Är du säker på att läkaren...
Läkaren kollade igenom allt och vill veta vart han kan få tag i det som jag fått.
Jag är 100-procentigt frisk.
Mer.
Vad menar du?
Kommer du ihåg mitt dåliga knä?
Nu är det mitt bra knä.
Detta är inte roligt. Jag såg dig.
Du var på väg att dö, medan jag tittade på.
Jag är ledsen.
Ärligt.
Jag kommer inte att explodera.
Du borde vila.
Jag mår utmärkt.
Jag har aldrig mått bättre.
Ditt namn är inte Krensler. Det är Banner.
-Vad? -Ditt namn. Det är Banner.
Bruce Banner.
-Hur kom du in här? -Jag arbetar här.
I labben. Nattskiften.
Det håller mig nära dig.
Du har också sena arbetstider med din vän, ms. Ross.
Nej, nej, sluta.
Du är inte fullt frisk.
Du har varit med om en hemsk olycka.
Du undrar varför du fortfarande lever.
Du tror att det är någoting annorlunda inuti dig.
Oförklarligt.
Jag kan hjälpa dig att förstå.
Om du låter mig.
Om du...
...förlåter mig.
Jag har säkert inget att förlåta dig för...
...så du borde nog lämna mig nu.
Du måste veta.
Du kanske inte vill tro på det, men jag ser att du gör det.
I dina ögon. Så lika din mors.
Men du är också av mitt kött och blod.
Men du är något annat också, eller hur?
Min biologiska son.
Men också barnet i mina tankar.
Du ljuger. Mina föräldrar dog när jag var liten.
Nej, det är inte sant. Det är vad dom ville att du skulle tro.
Experimenten. Olyckan. Allt är topphemligt. Dom låste in mig i 30 år.
30 år...
...ifrån dig. Ifrån mitt arbete.
Men dom kunde inte hålla mig inlåst för evigt.
Du förstår...
...allt det som ditt geniala sinne har sökt efter de senaste åren-
-har hela tiden funnits inuti dig.
Nu kan vi lära oss att förstå det.
Vi ska utveckla det.
Nej, svara inte. Det är ms. Ross igen.
Det är något tråkigt du måste veta om henne.
Låt mig skydda dig från henne.
Nej, stick härifrån.
Stick härifrån!
Sitt!
Du får ta och tänka på ditt temperament.
Är det säkert att du mår bra?
Ja, jag är glad att vara på fötterna igen.
Jag har ett meddelande från min far. Han kommer för att träffa mig.
Din far? När då?
Han landar om en timme.
Det konstiga är att han ringde mig.
-Hej, pappa. -Hej, Betty.
-Varsågod. -Tack.
-Jag ska gå rakt på sak. -Det handlar om Glenn, eller hur?
Han har snokat runt vid mitt labb.
Glenn har sett vissa saker. Han har gjort lite efterforskningar.
-Är du här för att fråga ut mig? -Nej.
Det har dykt upp några överraskande saker.
Den här Krensler som du arbetar med. Vet du vem han egentligen är?
Hur mycket vet du egentligen om honom?
Jag tror att frågan ska vara: "Vad vet du om honom?"
-Just nu har jag inte... -...inte tillåtelse att yppa någonting.
Jag hoppades att du verkligen ville mig träffa den här gången.
-Du har missuppfattat detta. -Har jag?
Ja, jag vill träffa dig.
Jag önskar att jag kunde tro på dig.
Allt det som ditt geniala sinne har sökt efter de senaste åren-
-har hela tiden funnits inuti dig.
Du har kommit till dr. Krensler. Lämna ett meddelande så ringer jag upp.
Hej, är du där?
Jag bråkade med min far. Det är som om han misstänker dig, eller något.
Jag var otålig som vanligt och lät honom inte tala till punkt.
Men jag tror att dom planerar någonting med labbet så...
...ring mig.
Lystring! Vi har en 415 vid labbet. Sänd förstärkning!
-Edith! -Vad är det som händer?
Jag måste prata med dig, Edith.
Min Bruce.
Det var en explosion i labbet så dom släpper inte in oss.
Jag var orolig för dig.
Jag mår bra.
Vad hände med dig igår kväll?
Jag hade en otroligt verklig dröm.
Det var som att bli född. Att komma upp för luft.
Att bli slagen i ansiktet.
Mina hjärtslag.
Var du i labbet?
Nej.
Men någonting...
Mannen med hundarna var där.
Vem?
Den där nya vaktmästaren.
Han sa att han var min far.
Jag tar det.
Så detta är den unge Bruce Banner.
Krensler.
Jag tror att du glömde något i labbet igår kväll.
Mitchell, ta min dotter utomhus. Jag kommer snart.
-Jag stannar hellre här. -Nu, Betty.
Det är okej.
Jag klarar mig.
Håll honom under uppsikt.
Vad?
Din vän kan vara inblandad i smutsiga affärer.
Ouppklarade affärer.
Och jag tänker ta reda på sanningen. Jag lovar att han blir väl omhändertagen.
Men nu är han inte kontaktbar.
Åtminstone i några dagar. Och du håller dig härifrån.
För ditt eget bästa.
Det är för den nya killen på nattskiftet, eller hur?
Perfekt, tack.
Dr. Ross.
Det var oväntat. Stig på.
Jag är ledsen att bara tränga mig på så här.
Jag ville fråga något som jag egentligen inte har något med att göra.
Han berättade för dig.
Han sa att ni hade pratat med varandra.
Slå dig ner.
Bruce var i labbet igår kväll. Han sa att du också var där.
Men han kommer inte ihåg så mycket.
Jag behöver veta vad som hände.
Så du vill veta vad det är för fel på honom?
Så att du kan laga honom.
Bota honom, förändra honom.
Min far är militär.
Han tror att han är inblandad i något hot mot rikets säkerhet.
Din far.
Ross.
Du bussade din far på mig.
Det är mycket som inte du förstår. Och hur farlig din okunnighet har blivit.
-Jag är ledsen. -Var inte ledsen.
Min son är...
...unik.
Det är därför du inte kan relatera med honom.
Och på grund av att han är unik kommer inte världen-
-att acceptera hans existens, inte sant?
Men, du...
...du försöker, eller hur?
En vacker kvinna som dig...
Dina nervösa spänningar kan inte vara helt oönskade.
Eller kan dom det?
Nej, inte med ögon som dina.
Förväntansfullt vakande, älskande...
Men jag är rädd att vi båda är för sent ute för att hjälpa honom.
Det finns inget jag kan göra för honom, eller för dig.
Och han vill inte ha något med mig att göra.
Hans eget val. Om du ursäktar mig, jag ska arbeta.
Bli inte rädd för hundarna.
Men sök inte ögonkontakt med dom.
Hejdå.
Han släpps, och en månad senare förstörs ditt labb.
Vilket sammanträffande.
Du tänker inte tala om vart han är, va?
Hur många gånger ska jag behöva säga att jag inte vet?
Du vet vem jag är, eller hur?
Du är Bettys far, en högt rankad general.
Skippa skitsnacket! Jag är den som fick din far inlåst-
-och jag gör samma sak med dig om jag känner för det.
Om du fick honom inlåst, varför frågar du mig?
Jag kommer inte ihåg. Dom sa att min far var död.
Spela inte dum! Du var fyra år gammal när du såg det.
-När jag såg vad? -Du var där.
Hur kan någon glömma en sådan sak?
Vad?
Jaså, några till förträngda minnen?
Berätta.
Jag är ledsen, grabben.
Du är mer störd än jag först trodde.
Tills vi har gått till botten med detta-
-har ditt labb förklarats vara en topphemlig militär bas.
Och du får inte tillträde dit, eller något annat labb-
-som sysslar med viktigare saker än att framställa nästa generation av hårgelé.
Och en till sak...
Om du någonsin kommer inom 1000 meter av min dotter igen-
-så låser jag in dig för resten av ditt liv.
Stick iväg! Ta henne!
Och låt inget hindra er.
Stick iväg!
Hej?
Så dom tror att dom kan göra sig av med dig precis som dom gjorde med mig.
Vad är det för fel på mig? Vad har du gjort med mig?
Jag fick ett ovälkommet besök idag.
Jag har inget val.
Vad har du gjort med mig?
Det vill du gärna veta, va?
Men ingen förklaring ersätter upplevelsen av det.
Jag förstår det inte riktigt själv heller.
Om dom hade låtit mig testa på det jag ville, hade inget av detta hänt.
Så du experimenterade på dig själv?
Och förde det vidare till mig?
Det är ingen genetisk förändring. En missbildning kan man nog kalla det.
Men samtidigt en enorm styrka.
Och nu när den äntligen är lös kan jag skörda frukterna av mitt arbete.
Nej, det kommer du inte att göra.
Jag kommer att isolera det och behandla det själv.
Jag kommer att ta bort och döda det innan det orsakar mer skada.
Du och Betty skulle säkert älska att förstöra det-
-men skulle du verkligen förstöra en del av dig själv?
Det tror jag inte.
Och vad gäller Betty, så skickar jag en överraskning från några fyrbenta vänner.
Jag har lyckats med att odla lite från din egen DNA.
Och resultaten var fantastiska.
Dom är instabila, men väldigt kraftfulla.
Vad är det med min DNA?
Låt oss vänta oss se vad Betty tycker om resultatet?
Nej, du är galen. Jag kommer inte att tillåta det.
Bort med tassarna!
Jag vill prata med dig, ditt skithål.
Lyssna, min far är ute efter Betty.
Varför har du gått bakom min rygg och fått Ross att plocka bort mig?
-Din ynkliga idiot! -Betty är i fara, jag svär.
Någonting säger mig att du inte är i rätt position för att försöka med hot.
Talbot...du gör mig arg.
Jaså, gör jag det?
Ge eld!
Han skickade sina hundar, eller hur?
Men jag dödade dom.
Herregud! Det måste vara nanorobotarna och gammaexponeringen-
-men vi har aldrig sett några liknande resultat förut.
Nej, djupare.
Gammastrålningen släppte bara lös vad som redan fanns där.
Släppte lös vad?
Mig.
Det.
Det är okej.
Vad var det för djur?
Min far skickade dom.
Han är min far.
Han ville att jag skulle förvandlas.
Han ville att jag skulle förändras till den där själlösa hulken.
Varför ville han det?
Kommer du ihåg någonting från att du förvandlades?
Det var som en dröm.
Om vad?
Raseri.
Makt.
Och frihet.
Hej.
-Hej. -Pappa.
Betty, är du okej?
Jag är rädd. Jag behöver din hjälp.
Vart är du?
Hur mår du?
Okej, tror jag.
Jag tror att din ilska sätter igång nanorobotarna.
Hur skulle dom kunna det? Vi designade dom för att reagera på fysisk skada.
Känslor kan visa sig fysiskt.
Som vadå?
Allvarliga trauman.
Förträngda minnen.
Din far frågade ut mig om något som hände i min barndom-
-som jag tydligen borde komma ihåg.
-Gjorde han? -Det lät illa, men...
...jag kommer faktiskt inte ihåg.
Det som oroar mig är... att en fysisk skada är okej-
men med känslor inblandade, vad är det som säger att det inte bara-
kommer att stegras och stegras-
-och starta en kedjereaktion?
Vet du vad som skrämmer mig mest?
När det sker, när det kommer över mig-
-och jag tappar kontrollen.
Så gillar jag det.
Det är ingen fara. Jag har dig.
Jag är ledsen.
Du klarar dig. Det är bara för att bedöva dig.
Målet är säkrat.
Jag ska ta dig till ett säkert ställe.
-Officer i lokalen. -Fortsätt.
Vi är begravda här ute i ingenstans. Hur länge ska du hålla honom här?
För resten av hans liv om det behövs.
Du sa att jag kunde lita på dig.
Jag är din far, du kan lita på att jag gör vad jag tror är rätt.
Inte vad du tror att du vill.
-Han är en människa. -Men han är också något annat.
Tänk om han kommer ut. Får en av sina humörsvängningar-
-i ett befolkat område. -Ja, jag är medveten om faran.
Men han räddade också mitt liv.
Ja, från en muterad pudel.
Jag står i tacksamhetsskuld för det.
Men han fick också tre personer inlagda på sjukhus och Talbot kan knappt gå.
-Vad vill du att jag ska göra? -Jag vill att du ska hjälpa honom!
-Varför är han ett sådant hot mot dig? -För jag vet vart han kommer ifrån.
Han är sin fars son.
Han säger att han inte känner sin far.
Men han arbetar inom precis samma område som hans far gjorde.
Så, antingen ljuger han, eller så är det ännu värre och...
Vad?
Förutbestämd att gå samma väg som sin far?
Jag tänkte säga "fördömd".
Självklart. Men jag är en forskare, och jag tror att vi kan lösa detta-
-och han kan bli hjälpt.
Det vet jag att du gör.
Men oavsett om du vet, eller bryr dig. Så är jag stolt över vad du har gjort.
Men detta är för stort för dig.
Jag vet att regeringen tror att dom har ett vapen i honom-
-annars skulle han ha varit död nu.
Dom kan undersöka honom så mycket dom vill.
Men, under tiden, låt mig försöka att hjälpa honom.
Ingen känner honom bättre än jag.
Vad gjorde David Banner med honom?
Vad är det som pågår?
Min hand...
Styrkan hos min sons DNA-
-kombinerad med nanorobotteknik.
Jag kan suga åt mig energi från allt som existerar.
Jag måste säga åt dig att...
...hålla upp händerna. Lugnt och fint.
Tror du verkligen att du har mig på behörigt avstånd?
Vart är jag?
Hemma.
Det är svårt att föreställa sig att vi har bott här.
Jag måste ha sett dig, eller känt dig. Om jag bara kunde komma ihåg.
Detta är mitt gamla hus, eller hur?
Nu går vi.
Snälla, försök.
Vad är det?
Ingenting.
Verkligen?
Fan!
Okej, vad vill du veta?
Vad fanns i det rummet?
Är du rädd att dom ska se?
Ser du? Det finns ingenting.
Det är tomt.
Vad menar du med att jag inte har "tillträde" till honom längre?
NSA har beslutat att överföra studierna av "Hotet" till Atheon.
Men du är chef över basen. Jag trodde att du bestämde.
Jag bestämmer inte över politiken. Och även jag har överordnanden.
Jag kan inte förstå att dom går runt mig så här.
Många mäktiga personer vill vara med på detta. Det finns mycket pengar att tjäna.
Vet du vad det värsta är?
När jag låste in David Banner och skickade iväg grabben-
-tänkte jag inte mer på det. Han vara bara en oavsiktlig skada.
Det är han inte längre, eller hur?
Vad kan jag göra?
Du kan åka hem.
Jag frågade om du kunde få säga adjö. Men "ingen ytterligare kontakt är tillåten".